Донатус.
Посуел.
Лайнмайл.
Джони.
Колан.
Тони.
Уилард.
Рипли.
Мехтилдо.
Мейо.
Съжалявам, но се налага да ви използвам.
Епизод 36
Семеен портрет
Преди 13 години
Защо просто не ги погалиш по главите? Все пак са твои деца, нали?
Не искам да стават чудовища като мен. - Божичко...
Ако това беше нещо като да настинеш, бих те разбрала.
Станах свидетел на много убийства, откакто получих това тяло.
Но успях да превъзмогна мъката, казвайки си, че смъртта е само едно
малко петънце от основната схема на нещата.
И сега всеки път, когато ставам свидетел на нещо красиво и удивително, аз приемам
това тяло, мислейки, че ми дава време, за да се срещна отново с тях...
Винаги нещата за мен са били такива...
...докато не срещнах теб, Триша. И сега си имам деца.
Аз никога не старея, но сега наблюдавам как децата ми растат като дърветата...
И това ме ужасява...
...защото ми припомня, че аз наистина съм чудовище.
Скъпи!
Скъпи, ела за малко!
Какво има?
Добър ден, сър.
Фотограф?
Сега трябва да изглеждаш добре.
Не сме си правили семейна снимка, нали? - Но така внезапно...
Подръж Ед.
Добре...
Готови сме. Можете да ни снимате.
Това не ми допада...
Всички лица към мен, моля.
Не мърдайте.
Знаеш, че някой ден ще стана сбръчкана дъртачка, която прилича на чудовище.
Но независимо от външния си вид, винаги ще се радвам да се снимам
със семейството, където всички се усмихват.
Затова те моля да останеш при семейството си.
Не се дистанцирай от нас, и не ни оставяй сами.
Не се обиждай, като се наричаш чудовище.
Добре. Кажете зеле!
Усмихни се, скъпи.
Мислих напълно да приема това тяло и да продължа да живея така.
Но си промених мнението.
Искам да старея и умра с Триша и децата.
Онова копеле...
Това трябва да свърши работа.
Какво правеше там горе?
Оправях люлката.
Наистина не те бива в тези неща, нали? - Не можах да направя нищо за тях,
затова исках поне да направя това.
Триша, заминавам.
Моля те да ме почакаш.
Добре.
Не казвай на децата за тялото ми. - Добре.
Не искаш ли поне да им кажеш довиждане?
Ако видя лицата им, аз ще...
Глупаче, няма нищо лошо в това да си поплачеш.
Л-Леле, защо сте станали толкова рано?
Ал каза, че иска да пишка...
Ясно. Значи ти стана да наглеждаш Ал.
Благодаря ти, Ед.
Още малко.
IceFanSubs
представят
Не мога да се концентрирам. Тялото ми още се чуди какво да прави.
Даже трепери и дори и да искам, не мога да го спра.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Въпреки че слънцето и луната не са на моя страна,
Редакция:
KiMiTo
"Нямам друг избор, освен да се опитам".
Стайлинг:
KiMiTo
Тези думи минаваха през главата ми.
Късметът не е на моя страна, но бягането нищо няма да реши.
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
Дори и да не мога да видя бъдещето, трябва само да съм смел и да победя.
Поздрави за всички наши фенове!
Като поддържам разстоянието до целта си.
Уебсайт:
balito
Всичко от което се нуждая, за да победя е гордостта да спечели.
Дали ще отпразнуваме победата си с вино,
или ще бъдем победени, коленичейки пред врага?
За всичко си има само по два възможни изхода,
и аз искам да контролирам съдбата.
Трябва да се възползвам от тази златна възможност.
Ще го направя с най-добрите си ходове,
и ще ги отведа в света на илюзиите.
Ще открия изхода от тази безкрайно тежка игра,
и ще надскоча границите на честността.
Но какво ли ще трябва да пожертвам, за да го направя?
И с какво не искам да се разделя?
Как е? - Все още не мога да се свържа с тях.
Лошо, не можем да се свържем с момчетата от базата.
Какво ще правим сега? Ще продължим ли?
Някъде трябва да има изход, където да се изхвърлят отломките от копаенето.
Нека навлезем още малко по-навътре. - Смит, ти се върни и докладвай.
Разбрано!
Какво има?
Разпръснете се!
Интересувате ли се от перфектна, безсмъртна армия?
Хвана се!
Безсмъртна, негниеща...
Заинтересована ли сте?
Искам да го нарежа на парченца!
Не знам как да отговоря. Идеята е толкова налудничава...
Има само два избора: Заинтересована сте, или пък не сте.
Заинтригувана съм.
Значи когато този ден настъпи, не само аз,
но и хората ми ще могат да се възползват от това?
Да, когато този ден настъпи.
Значи не може да ми гарантира много, а...
Ако приема предложението му, ще бъда принудена от тях
да им помогна за кръвопролитието в Бригс.
А ако откажа, те ще дадат управлението на базата
на някой друг, и вероятно ще бъда понижена или преназначена.
Чудя се кой ли е най-добрият избор за мен...
Извинете ме.
Какво има? - Извинете, че ви безпокоя!
Отрядът, който влезе в подземния тунел- - Какво за подземния тунел?
Всичко е наред. Кажи какво има. - Да.
Нещо се случи на отряда. - Разбирам. Идвам веднага.
И аз ще дойда. - Добре, да вървим.
Почакайте!
Трябва да сме завързани, нали?
Какво става, Баканиър?
Прехвърлям братята Елрик от източната в западната клетка!
Кой е този господин? - Золф Джей Кимбли.
Гост на генерал-лейтенант Рейвън. - Кимбли... Значи той е Пурпурният алхимик.
Братята Елрик... Значи ти трябва да си Металният алхимик.
Сега разбирам защо са ти дали такова име.
А, ти ли си бил?
Мина доста време, откакто някой беше направил същата грешка!
Приятно ми е да се запознаем, Метален алхимико.
Подобно.
Генерале! - Какво се е случило?
Загубихме връзка с отряда, който отиде да разследва в тунела.
И малко след това конят на Смит се върна с предполагаемата му ръка.
Само с ръката му?! Ами тялото?
Липсва.
Освен това на конят също му стана нещо, и едва ли ще може да се използва отново.
Хеншил, незабавно изпрати-
Това е лошо, генерал-майор Армстронг.
Тунелът е твърде опасен.
Какво направихте с биологичното оръжие, за което стана въпрос?
Върнете го обратно в тунела и покрийте дупката, генерал-майоре. - Но хората ни още-
Говоря с генерал-майора.
Законът тук не е ли такъв? Подчинявайте се на по-силните, генерал-майор Армстронг.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Аз съм Рейвън от Централата.
Разбрах всичко от фюрера. - Приятно ми е да се запознаем.
Изглежда, че сте си мълчали.
Все пак обещахме.
Не изглеждате щастливи.
Как да сме щастливи като държите наш приятел за заложник?
Кога ще можем да излезем оттук?
Сделката беше, че ние ще можем да продължим да следваме целите си,
ако не се месим в плановете ви. - Не се тревожете, скоро ще ви измъкна.
Този тунел... също е част от плана ви, нали?
Ако разберат... - Не трябва да се тревожиш за това.
Генерал-майор Армстронг се съгласи да върне хомункулуса в тунела и да запечата дупката.
Генерал-майорът също се присъедини към нас.
Генерале! Няма ли да потърсим изгубения отряд?
Тишина, Хеншил.
Но те може да са още живи и да се нуждаят от помощ!
Казах тишина!
Замълчи и се подчинявай.
"Подчинявай се на по-силните", а?
Значи дори и необоримата "Северна стена на Бригс" няма толкова власт.
Е, със сигурност подхожда мъдро към нещата.
Значи това е...
Добро утро, Слос.
Добре ли спа?
Кой си ти? Още ми се спи...
Ей, имаш още работа за вършене.
Прайд не ти ли каза?
Прайд?
Досадно е... но трябва да го направя...
Каква досада...
Защо е толкова досадно?
Дори споменът е досаден...
Не се тревожете.
Той е химера, която работи за армията на Централата.
Работата му ще направи страната по-силна.
Но това е свръхсекретна мисия.
Сега покрийте тази дупка, приятели от Бригс.
Избрах да споделя тайната с всички ви!
Важните части са на древен ишбалски, затова не мога да ги разчета.
До никъде не стигнахме... - Ако Скар беше тук, можехме и да успеем.
Ако е ишбалски монах, би трябвало да знае древния език.
Чудя се, дали не му се е случило нещо?
Открихме я! Малкото момиче с черно-бяла котка!
Добре, да вървим.
Скар-сан, Йоки-сан! - Намерихте ли документите?
Да!
Да се преместим. Войниците от Бригс вече са разбрали за това място.
Бързо.
Няколко дни по-късно
Така е добре.
Ние - избраните, ще застанем до Бог и ще управляваме света.
Смит ли беше?
Нищо не можем да направим за претърсващия отряд.
Значи слабите трябва да станат жертви за избраните?
Да. За оцеляването на по-силните.
Слабите стават жертви за благото на нацията, а силните просперират над тях.
Значи и Ишбал... - Точно така.
Ишбал също беше част от плана ни. Съдбата на тези слаби хора бе да бъдат унищожени.
Разбирам. Може да разчитате на мен.
Да.
Съжалявам, че те накарах да чакаш.
Провеждате доста телефонни обаждания, а?
Къде е генерал-лейтенант Рейвън? Трябва да му кажа нещо.
Беше на косъм от смъртта, но някак си си успял да се оправиш за един ден.
Каква магия използва? - Това не те засяга.
Освен това си лежал в затвора за убийство на офицер. Как успя да излезеш?
Казах ти, че не те засяга.
От кога съществува този план? - Чувал съм, че съществува, откакто страната съществува.
И най-накрая ще бъде завършен по наше време.
Благодаря ви за разбирането, генерал-майор Армстронг.
Поговорих с висшестоящите и подготвих място за вас.
Няма нужда. - Какво?
Това лявата ръка на Смит ли беше? Или дясната?
К-Какви ги вършиш...
Остаряването наистина е ужасно, нали, генерал-лейтенант Рейвън?
Сигурна съм, че сте бил млад, достоен воин, който е обичал страната от цялото си сърце.
Т-Ти...
Имаше шансът да станеш избрана...
Обещах ти място... - Не ми трябва друго място.
Ще заема мястото, на което седеше сбръчканият ти задник!
Безполезен старец!
Безсмъртието... е пред теб...
Може да останеш там и да си нещо като под на базата, генерал-лейтенант Рейвън.
Исках... да стана безсмъртен...
Баканиър, свържи се с Майлз. - Добре!
Вие продължете работата си, все едно нищо не се е случило! - Генерале.
Загладете бетона, ясно? - Да.
Голям си натрапник.
Да не би това да се дължи на това, че съм Държавен алхимик,
участвал в Ишбалската война?
Какво да направя, за да те задоволя?
Искаш да узнаеш начина, по който загинаха сънародниците ти ли?
Млъкни, Кимбли.
Не искаш ли да разбереш? - Казах ти да млъкнеш!
Може ли за момент, майоре?
Нося ви съобщение от генерал-майор Армстронг.
Тя каза: "Мисията е завършена. Не ни трябва повече време."
Разбрано.
Добре, най-накрая разговорът ми с този нещастник приключи.
Въпреки че беше театър, беше доста изморително.
Кимбли.
Генерал-лейтенант Рейвън е изчезнал.
Дали не знаеш къде е?
Изчезнал? - Това не е хубаво.
Тази база не е достатъчно безопасна за прости разходки.
Ако нещо се случи с генерала... - По-добре за мен.
Получих разрешение от фюрера да действам, независимо от това, дали ще се случи нещо
с генерал-лейтенант Рейвън.
Ще ме откарате ли в подножието на базата в планината, майор Майлз?
Разбираш ли?
В момента заповедите ми са равни на тези на фюрера.
Моля почакайте, генерале!
Преди напълно да покрием дупката, ви моля да изпратите хора да потърсят Смит и...
Металният алхимик направи таен проход за ситуации като тази.
Убила го е?! - Генерал-лейтенант Рейвън ли?!
Е, това трябваше да ви кажа.
Ей, почакай! Кога ще ни освободите, по дяволите?!
Кой знае? Попитай генерал-майора.
По дяволите...
Не бива да сме нетърпеливи, бате. Важното сега е да си починем...
Не мога да стоя просто ей така, когато се случват толкова много неща!
Здрасти, как е?
Дойдох да поговоря с Металния алхимик.
Изглежда, че наистина не съм особено известен тук.
Днес съм ви довел гост.
Гост?
Глупачка!
Защо си дошла тук?! - "Защо" ли?!
За да сменя аутомейла ти с подобен на тези тук, естествено!
Всъщност вие защо сте затворени?! - Никой не те е викал!
Какъв ти е проблемът? Толкова много се тревожих за теб!
Нямаше да разбера, ако военните не ми бяха казали! - Военните ли?!
Хайде стига.
Фюрерът беше много разтревожен от ситуацията.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделим.
Ще си говорим цяла вечер, докато слънцето не изгрее
и докато не залезе, няма да отделяме ръце един от друг.
Нека винаги заедно да вървим така, като неразделни другари.
Стоя си в града и започвам да гледам със самотни очи.
Не мога да усетя твоята топлина.
Винаги, когато те видя, осъзнавам
колко много обич ми даваш.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделяме.
Не мога да заспя, защото не мога да спра да мисля за теб.
Затова ме отведи някъде, където съмненията не могат да ни застигнат.
Нека така озарим нощното небе без звезди.
Когато си с мен, мога да отида и накрая на света.
Но без теб, едва ли бих могла да го направя.
Когато си с мен, мога дори да пея от радост.
Щом сме заедно се чувствам така, сякаш светът е станал по-добър.
Кимбли? - Да.
Разбрах от приятелка, която работи като мед. сестра в Бригс.
Бил е приет в болницата с доста сериозни рани, но се е възстановил след като
генерал-лейтенант Рейвън го е посетил, и незабавно бил изписан.
Рейвън и Кимбли... - Това е цялата информация, която имам за днес.
Благодаря.
Ще ти се обадя отново, ако имам нужда от помощта ти.
Ще наминеш отново в магазина, нали?
Изоставиха те, а?
Защо не купиш малко цветя и не я последваш? - Знам кога да се откажа.
Ще пропусна.
Има жени, които ще те изоставят, но и други, които търсят половинката си.
Имам съобщение от генерал-майор Оливиер Мира Армстронг,
полковник Рой Мустанг.
Ще купя всички цветя.
Веригата, която ги свързва е необикновена.
Момче, освободи се от веригите и ги счупи.
Хвърли се и разкрий врага.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 37: Първият Хомункулус.
Епизод 37
Първият Хомункулус
Хитрости и изнудване.
С тях те взимат това, което си пожелаят.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu